Robin.
Se på mig, Robin.
Tror du på, at jeg elsker dig?
Hvor længe har det her stået på? 24 år? 25?
Jeg har altid støttet dig. Altid, ved enhver lejlighed.
Hver gang du har truffet valg og været bange.
Jeg har støttet dig, når du var slave af din egen angst.
Under dine irrationelle flugter hver gang optagelserne skulle begynde.
"Hjælp mig, Al, få mig ud af det her, uden at brænde nogen broer."
"Aaron har brug for mig derhjemme."
Men Aaron er bare en undskyldning.
Elendige valg, det er det, det hele handler om.
Elendige valg, elendige film, elendige mænd, venner du ikke kunne stole på.
Selv den ene, man ikke selv kan vælge: Din mor.
Der foretog du også et elendigt valg.
Du havde det hele, Robin.
Du var en stjerne, da du var 24.
Alle de store filmstudier lå på knæ for dig.
Måske var jeg for blød overfor dig, som alle siger.
Jeg ved det ikke, det var jeg måske, men...
Men du var så ung, du var bange, og du traf selv valgene.
Og du smækkede alle de åbne døre i bag dig og knuste alle drømmene.
Og nu...
Nu...
Og nu, hvad, Al? Sig det, hvad tilbyder de?
Det aner jeg ikke, bare jeg vidste det.
De råbte op om, at de var trætte af os, at det var deres sidste tilbud.
At tilbuddet ikke kommer igen. Det var, hvad de sagde.
-Hvad tror du, det er? -Jeg aner det ikke.
Men jeg ved en ting, de vender ikke tilbage.
De har aldrig talt sådan til mig før.
-Undskyld, men mor, du må gå. -Hvad er der sket?
Lufthavnens sikkerhedsfolk ringede, det sædvanlige.
Aaron!
Aaron.
Næste gang dragen kommer over hegnet, ved du, hvad der sker.
Ja, undskyld, det sker ikke igen.
Hvad var det, Aaron? United 435 fra Rochester?
-Nej, faktisk ikke. -Hvad var det så?
-United, men ikke fra Rochester. -Lad mig se. Onsdag klokken 18.
Fort Lauderdale? Nej, nu ved jeg det. Minneapolis.
-Det er ikke det, der betyder noget. -Hvad gør så?
At der var vestenvind.
At min dame fløj som en dronning over banen, og at de passede perfekt sammen.
Jeg troede, de ville blende sammen, farverne.
Den røde, den hvide og de sorte skyer.
-Det er virkelig stort. -Jo, men det må ikke ske igen.
-Hvorfor? Kan du ikke være ligeglad? -Fordi han ikke må gå derhen.
Næste gang snoren kommer over hegnet, må vi flytte til et luset sted i byen.
-Hvor du ikke kan flyve med drager. -Hellere det, end det her hul.
Det er ikke nogen nyhed.
-Jeg reddede dig faktisk i dag. -Ja? Fra hvad?
Fra Als forslag. Hvad var det for et generøst tilbud?
-Fortæl hende det. Hvad tilbød han? -Jeg ved det ikke.
Science fiction? Holocaust? Hvorfor vil du ikke lave en film om Holocaust?
Alle B-skuespillere, som gør det, får priser. Du kan spille begge sider.
-Hvad mener du med det? -Se på dig selv.
Nazist og offer. Du vil være perfekt som begge dele i en holocaustfilm.
Du kan endda spille kollaboratør. Hvor mange skuespillere kan det?
Jeg husker, da du første gang kom hertil.
Jeg var en ung talknuser, som sad nede ad gangen.
Alle sagde: "Der er hun. Hun er smuk, hun er sexet."
Hun har intelligens, styrke, noblesse, ydmyghed, vildskab og fantasi.
Og hun er fandeme en af os. Hun er fra Texas.
Hun er ikke en australier, som voksede op på en gård midt i ingenting-
-og måtte løbe flere hundrede kilometer til den nærmeste primitive biograf.
Jeg husker, at jeg stod i gangen og så dig komme.
Du var så smuk. Du var Smørblomst i "Prinsessen og de skøre riddere."
Jeg så dit ansigt i stedet for Grace Kellys på plakaten for "Skjulte øjne".
Du var fremtiden, Robin. Du var løftet, svaret.
Du havde det hele. Men nu befinder jeg mig-
-i en situation...
Hvilken situation, Jeff?
Den, hvor jeg skal tilbyde dig din sidste kontrakt nogensinde.
Den sidste? Allerede? Jeg er ikke engang 45.
Tingene ænder sig hurtigt, snart vil hele det her bygningsværk være væk.
-Hvilket værk... Miramount? -Miramount? Nej, nej, Gud forbyde det!
Strukturen omkring skuespillerne, agenter, managere...
Alt det udenoms, husvognene, stofferne, depressionerne, elskerne-
-seksuelle perversiteter, brudte kontrakter, smagløse manuskripter-
-depressionerne efter fiaskoerne, skulkeri fra pr-møder, undskyldninger.
Alt det kan forsvinde.
-Forstår du mig? -Nej, faktisk ikke.
Vi på Miramount vil skanne dig. Hele dig.
Din krop, dit ansigt, dine følelser, din latter, dine tårer-
-dine orgasmer, din lykke, dine depressioner og angst, dine længsler.
Vi vil tage en prøve af dig og bevare dig.
Vi vil eje den her ting, der hedder Robin Wright.
Hvad vil I gøre med den her ting, I kalder Robin Wright?
-Alt det, din Robin Wright ikke vil. -Som hvad?
Som alle de film du gik glip af på grund af dine elendige valg.
Du gav efter, du gav op, du flygtede, Gud ved, hvad du gjorde.
Du gjorde det i sidste sekund, bremsede optagelserne og kostede os millioner.
Hvor gammel er du?
Gør min alder nogen forskel, hvis I skaber mig i alle aldre i en computer?
Det gør den ikke. Jeg har brug for Smørblomst fra "Prinsessen...".
Jeg har brug for Jenny i "Forrest Gump" og hvad-hed-hun fra "State of Grace".
Det er dem, jeg har brug for, ikke dig. Jeg har bare brug for din historie.
-En historie bygget på elendige valg. -Ja, i de sidste 15 år...
Alle dine film er floppet. Ingen af dem har tjent sig ind.
Men jeg kan redde dig.
-Fra hvad? -Fra dig selv!
Vidste du det her? Den gang lort han tilbyder mig.
Han ved ingenting. Han tror stadig, at kameraer kører på bunkerolie.
-På hvad? -Bunkerolie. Det er råolie.
Han er fra stenalderen.
Robin...
Din karriere er næsten forbi. Du toppede for længe siden.
I økonomien for skannede skuespillere, er du dårlig to dollars værd.
Vi er i krig, alle skuespillere uden kontrakt indenfor seks måneder er døde.
De forsvinder fra det hvide lærred for evigt.
Du kommer kravlende tilbage og tigger mig om at blive kopieret.
-Hvad skal jeg, for at det kan ske? -Ingenting, bare skrive under.
-En halv dags skanning. -Er det det?
Og du skal skrive under på, at du aldrig spiller noget sted i al evighed.
-Hvad mener du med "noget sted"? -Film, tv-serier og skolestykker.
Ingen eksperimentalteatre i Vestaustralien, ingen steder.
Skuespillerinden Robin Wright vil kun leve og ånde i Miramount Studios.
Og den her Robin Wright kan flyve til Polynesien og finde sig selv.
Hvad siger du så?
Sjovt, vi skuespillere sagde, vi ikke ville have sex med dig for en rolle.
Men det ville jeg hellere gøre, end at være en chip i din computer.
Så tak, men nej tak.
Tilbuddet gælder i 30 dage, derefter må hun klare sig selv.
Hvordan har du det, skat?
Hvad sker der?
Jeg er vist bare træt, tror jeg.
Vil du prøve at flyve Wright brødrenes drage?
-Nej, hun er ikke klar endnu. -Hvad så med en af Codi-dragerne?
Jeg ved ikke...
Jeg gik glip af 14.00 landingen.
-Hvad er der i vejen? -Hvad?
-Du ser ked ud af det. -Gør jeg?
-Hvorfor flyver du ikke en af Codierne? -Mig? Nej, det tror jeg ikke.
Du kan godt. Hvorfor ikke? Tag en af de små.
Kom nu, du er nødt til at prøve en gang alene.
For at mærke hvordan det føles.
Jeg holder øje med snoren, så den ikke ryger over hegnet.
Vi vil jo ikke sparkes ud herfra, vel?
-Sarah, åbn. -Mig? Får jeg måske nogensinde besøg?
Godt, så hold den her.
Er det okay?
-Du kunne have ringet. -Du har jo ikke taget den siden mødet.
Det her er Steve. Han ser på din kontrakt med studiet. Han er et geni.
Han sørgede for Keanu Reeves og Michelle Williams kontrakter.
-Davs! -Davs, unger!
Åh, tak.
-Vil du have en drink, Al? -Ja tak.
Den er fed.
-Det er et rigtigt svævefly. -Ja. Tak, den er flot.
Davs!
-Og hvem er så det der? -Steve.
En ny advokat jeg samarbejder med.
Det her er et fantastisk lagerlokale.
Det er ikke et lagerlokale. Det er en DC-9 hangar, den blev bygget i 1973.
I dag ville man aldrig få tilladelse til at lave sådan en konvertering.
Et skanninggeni?
Jeg har læst, at filmstudierne laver skuespillere til små computervæsener.
-Det må ændre kontraktsituationen. -Du har helt ret...
-Sarah. -Det er en ny type engangskontrakt.
Det er kompliceret og man må være skarp, for den kan ikke ændres senere.
-Hvad mener du med engangskontrakt? -Er man kopieret, er der ingen vej ud.
Så det, man blev enige om inden, står ved magt.
-Filmstudiet ejer figuren. -Hvilken figur?
-Den, der var skuespilleren før. -Skuespilleren stopper som skuespiller.
Han er bare et menneske, skuespilleren, han var, er en figur i computeren.
Studiet har frie hænder, hvis advokaten ikke sørger for klausuler.
Det er meget delikat. Et helt nyt juridisk område.
-Hvad sker der med skuespilleren? -Ham, der nu er et computervæsen.
Han spiller golf et sted.
Og hvis han ikke kan lide golf?
Så spiller han noget andet.
Har I et tv, eller er det for moderne for jer?
-Der er noget andet, jeg ikke har sagt. -Ja? Hvad har du ikke fortalt mig?
De er her om et kvarter, så ud med det.
Du godeste! Du har også haft sex med Maria.
Indrøm det, dit svin. Du lå med hende.
Jeg har vidst det hele tiden, den lille møgtøs forførte dig.
-Det giver mig opkastfornemmelser. -Nej, jeg har ikke ligget med Maria.
-Hvem så? -Ikke nogen, men...
Jeg stemte på Bush.
Hvad?
-Max... Stemte du på Bush? -Ja, jeg stemte på begge to.
Senior og junior. Fire gange.
Åh gud, Max. Max, elskede, hvem er du?
Hvem har jeg giftet mig med? Skat?
-Er det ikke Michelle? -Det er Michelle.
Det kan jeg se, men siger I, hun ikke var der, da de lavede filmen?
Hvis du virkelig vil vide det, var hun i Paris, da de lavede det lort.
-Jeg er forbløffet, det er perfekt. -Nej, men ingen dårlig begyndelse.
-Kan I se noget underligt? -De har arbejdet med den bug i tre år.
-Jeg synes ikke, det er spor sjovt. -Vent, til du ser sexscenerne.
-De er til at dø ad grin af, -Mor, du må indrømme, at det er flot.
-Teknofobi har aldrig ført til noget. -Holder du nu med dem?
-Har du skiftet side? -Vær ikke så skinhellig.
Der er ikke noget nyt i det. De kom, de tog og lavede en elendig romcom.
Det har de gjort siden 40'erne.
Ville det være bedre for hende eller dig at være bundet i seks uger-
-og skulle kysse en skuespiller med dårlig ånde?
Generer det dig ikke, at ingen spurgte hende?
Hvornår har nogen sidst spurgt dig?
Du har altid været en ført dukke, styret af producere og instruktører.
De sagde, hvordan du skulle opføre dig, agere, le og elske.
Og de forklarede meningen med hver eneste lortereplik, de producerede.
De sagde, hvordan du kom til at se ung ud.
For hvis du ikke gjorde, som de sagde og tog nogle år af dit smukke ansigt-
-ville du ophøre med at eksistere.
Så hvad er forskellen? Den skide valgmulighed?
Ja, netop. Hvad er det, du siger?
Jeg vil ikke have andre til at beslutte, hvad jeg skal være, hvornår.
Jeg vil selv vælge, om jeg vil spille en luder-
-en operasanger eller Keith Richards.
-Det er mit valg. Ikke deres. -Du lever i en fantasiverden.
Og hvad, da de sagde, at uden arbejde et år ophørte du med at eksistere?
De kvinder med ansigtsløft, der ikke kan smile, vise smerte eller følelser-
-har de et valg? Nej, I er bare deres redskaber. Fatter du det ikke?
Vi er blevet reddet, som ved et mirakel takket være de skide computerkopier.
Vi er blevet reddet. Du er skør, hvis du ikke tager imod tilbuddet.
Og alt det, de siger om dig og dine elendige skide valg, passer.
Vågn op, Robin! Det her er din port til friheden.
Davs, Aaron! Hvordan har du det?
Aaron?
-Davs, hvordan går det, kammerat? -Det går godt, doktor Barker.
-Har du nogle nye luftmonstre? -Ja, jeg har en ægte en.
-Et ægte Brødrene Wright-svævefly. -Et svævefly?
-Fra den 17. december 1903? -Ja.
Jeg har bygget en kopi. Den er præcis magen til, men 4,5 meter bred.
-Hun skal snart ud på sin jomfrutur. -Du nå være den tredje Wright bror.
-Aaron Wright. -Den oprindelige Wright bror.
Jeg bygger bedre end dem, for nu har vi jetfly og rumskibe.
Det er noget helt andet, og de havde ingen konkurrence.
Kom.
Godt.
Sirene.
Syren.
Vante.
Svante.
Drage.
Høre.
Gøre.
Bil.
Sild.
-Husk, at du bare skal gentage ordene. -Ja.
-Bord. -Jord.
Himmel.
Parade.
Charade.
Skal.
Bal.
-Er han blevet værre? -Det er for tidligt at sige.
Men det virker, som om hans hørelse gradvist forværres.
-Tog. -Bog.
-Trone. -Drone.
Storm.
Form.
Og hvad angår øjenlægens rapport, er den heller ikke så lovende.
Han har afgjort bevæget sig ind i retinitis pigmentosa-fasen.
Er det en lang og kompliceret måde at sige noget forfærdeligt på?
Det er langt udtryk, der betyder, at hans synsfelt svinder ind.
Med tiden vil hans nattesyn forværres voldsomt.
Og så bliver han totalt natteblind.
-Og hvad så? -Tja...
-Doktor Barker. -Ja?
Kan vi spille vulkanlydsporet igen?
Vulkanlydsporet?
-Tak. -Ja, selvfølgelig.
50 % af patienterne bevarer deres synsevne gennem hele livet.
Og de øvrige 50 %? Hører Aaron til de 50 %?
Det er gåden ved det her syndrom.
Før han er 30-35 år gammel, ved vi ikke-
-om han bliver totalt blind.
Robin, Aaron har en fantastisk intelligens.
Han opsuger informationerne og gengiver dem efter bedste evne.
Han hører "trone" og siger "drone", men er fuldt bevidst om, hvad han gør.
Forestil dig, hvordan film vil være om halvtreds år.
-Det er lidt i stil med det Aaron gør. -Hvordan det?
Filmskabere vil kun bruge elektroniske stimuli-
-som vores hjerner håndterer ved hjælp af underbevidstheden.
Folk får en historie, og besætter rollerne med deres pige, mor eller dig-
-afhængig af indholdet i deres sind.
Det er præcis, hvad Aaron gør nu.
Han er et sjældent tilfælde, og forud for sin tid-
-med, jeg ved ikke, hvor mange årtier.
-Hvad med dig? Hvordan har du det? -Jeg har det fint.
Nogle nye filmroller i sigte?
Ja.
Det tror jeg.
Uanset hvad, så lad Steve tage sig af snakken.
-Robin Wright til Jeff Green. -Ms Wright, jeg genkendte dig ikke.
Sikke en overraskelse.
-Er du okay? -Ja.
Ingen børnemishandling, ingen sex, undtagen i kærlighedshistorier,
Ingen retarderede, ingen psykisk syge.
Ingen porno, ingen holocaust, ingen nazister.
-Skrev du det her? -Det kan du tro.
-Har du svastikaer på hjernen? -Det er ikke ham, det er mine børn.
Taler dine børn om nazister og porno?
Porno? I din alder? Porno?
Nazister og holocaust bringer priserne hjem.
-Til hvem? Dine computerkunstnere? -Ja, de er kunstnere, ikke teknikere.
Hør her, det er bare detaljer, trivialiteter , bagateller-
-jeg går med til det hele, undtagen sci-fi.
Ingen science fiction. Det er en idiotisk genre.
Hun har aldrig lavet science fiction.
Havde hun bare lavet en, havde kontrakten lydt på seks gange beløbet.
-Ingen science fiction, ingen kontrakt. -Så er der ingen kontrakt.
Hvorfor? Science fiction er fantasy.
Hvor mange har læst "Ringenes herre"?
En promille af en procent af dem, der så filmen, havde læst den.
Ved I hvorfor? Fordi den er skidesvær at læse.
Den er et mareridt at læse, kedelig!
-Læste du den, før du lavede filmen? -Spøger du!
Men jeg så filmen. Det er derfor, vi laver film.
-Men det var ikke det, jeg ville sige. -Hvad ville du sige?
At jeg vil gøre dig evigt ung. Det er det, vi vil gøre.
Robin, hvor gammel er du? 45? 48?
-50? -44.
Accepter sci-fi'en, så lover jeg at få dig til at se ud som en på 33, 34.
Evigt ung. Det lover jeg dig. Evigt ung.
-33, 34? -32.
Grådigt, det er grådigt. 34 så har vi en aftale på livstid.
I visse lande betyder livstidsdomme 20 år i Mellemøsten for eksempel.
De er nogle skide udyr derovre! 20 år for mord?
Om tyve år vil den her teknologi være lige gammel som boomerangen.
-20 år. -Godt.
Kan vi gøre det nu? Det I skal gøre med mig? Kan vi gøre det nu?
Jeg vil nødig vente. Jeg vil gøre det nu eller aldrig.
Robin Wright.
Er du ikke...? Chris, Christopher Ryne. Hvad laver du her?
Jeg er din skanner. Føl ikke for mig, de andre er arbejdsløse.
-Men du er en fantastisk filmfotograf. -Tak.
Jeg kan i det mindste arbejde med skuespillere og lys.
Jeg er heldig, jeg kan se dig på arbejdet som i de gode gamle dage.
Og så er jeg så heldig, at jeg kan bede dig tage din smukke kjole af.
Omklædningsrummet er nede ad gangen til højre.
-Det var hyggeligt at møde dig. -I lige måde.
Chris?
-Hallo, er her nogen? -Jeg er her, gør dig det behageligt.
Jeg vil nødig gå glip af nogle af dine charmerende ansigtsudtryk, prinsesse.
Smil.
Bredere.
Du er glad.
Lykkelig.
Le nu.
Et stort grin.
Må vi høre dig grine?
Sådan.
Kom nu, giv mig en skraldlatter.
En ordentlig skraldlatter. Sådan.
Godt. Latteren glider-
-langsomt-
-over-
-i tomhed.
Udtryksløshed.
Til tristhed.
Jeg kan ikke, stop. Stop.
Stop. Sluk lamperne.
-Jeg ordner det. Giv mig et øjeblik. -Ja.
Robin, har jeg nogensinde fortalt dig, hvordan jeg kom i gang som agent?
Jeg mener den sande historie.
Selvfølgelig ikke, jeg var nok for flov.
Jeg har været i branchen, siden jeg var ti.
Jeg gik i femte klasse. Jeg var agent, da jeg gik i femte klasse.
Der var en fyr i mit kvarter i Bronx, som blev kaldt Joey stubhale.
Han var... Hvordan skal jeg sige det? Han var født med en hale.
En rigtig hale. Den var måske 2,5-5 cm lang.
Som på en bokserhund.
Det øjeblik, det blev kendt, det var til gymnastik, blev han grusomt mobbet.
Jeg kan ikke sige dig, hvad den her otteårige dreng måtte igennem.
Man trak hans bukser ned på gaden og sang om halen.
Ungerne råbte ud ad vinduet: "Lån mig din hale, jeg skal røre i min kakao."
Så en dag gik jeg hen til ham før skole. Jeg havde en ide.
Jeg sagde: "Hør her, Joey-
-fra nu skal alle, der vil se din hale, betale en dollar."
Han så på og sagde: "Ja? Hvad skal jeg sige til dem?"
"Sig, at Al har sagt det."
Jeg var en spinkel lille fyr med dårlig holdning. Jeg var altid udenfor.
Ikke præcis nogen brydertype.
Den aften gik jeg til Bronx' tvillingetårne - brødrene Podlowsky.
Husker du dem? De begyndte at barbere sig, da de var ti.
Og da de var 13, datede de fraskilte kvinder på 40.
Jeg tilbød dem 50 cent for hver unge, som ville se Joeys hale.
De tog sig af køen, jeg ordnede bookingen og indsamlede pengene.
Den måned tjente jeg mere, end min far tjente som skomager på et år.
Jeg var ti år gammel. Fra det tidspunkt voksede forretningen.
Da jeg var 13, var jeg agent for alle taberne-
-krøblingene, dværgene og de ildslugende pukkelryggede i Bronx.
Efter to år, var vi den rigeste familie i gaden.
Men da jeg var femten-
-fik jeg socialvæsnet på nakken for at udnytte handikappede børn.
Jeg sad inde i tre måneder.
Og så flere år senere endte jeg i den her bling-by.
Jeg skammede mig over min fortid.
Men inderst inde, vidste jeg, at jeg havde en fordel frem for de andre.
Evnen til at genkende en skavank, en svaghed, en brist.
Og til at udnytte dem i mit arbejde som agent.
Og...
Og det var sådan vi mødtes.
Du var perfekt for mig.
Smuk som en engel og med den største brist en skuespiller kan have.
Frygt.
Forfærdelig frygt.
Ægte angst
En angst, der står i vejen for alle dine drømme.
Panikanfald før hvert eneste vigtigt møde.
Lammende frygt overfor virkelig store roller.
Jeg var der og hjalp.
Jeg var den indre dæmon, der levede af din frygt, fik et levebrød af den.
Men så kom børnene, og pludselig holdt du op med at være bange.
Du havde aldrig været så lykkelig.
Du ville ikke arbejde længere. Du ville bare være sammen med dem.
Jeg har aldrig følt mig så forladt.
Så indså jeg, at jeg ikke er din agent, jeg elsker dig bare.
Jeg var bange for, at du ville forlade mig.
Så pludselig i løbet af nogle få uger begyndte Aarons tilstand at forværres-
-og min styrke blev genopbygget af din svaghed.
Aaron fjernede sig mere og mere, og vi stod ensomme tilbage.
Og nu kan du ikke gå.
Du er fanget inden i det uhyre.
Det her er din sidste optræden.
Og jeg tror, det vil frelse dig-
-fra al frygten og alle dæmonerne.
Det fortjente du ikke.
Du fortjente det ikke.
20 ÅR SENERE
Velkommen til Abrahama, ms Wright. Er det dit første besøg?
Det er det.
Jeg ser, du er en VIP-gæst på futuristkongressen.
Det er en flot bil af sin alder. Hvilken årgang er det?
2013.
En lille påmindelse, ms Wright.
Abrahama City er en kontrolleret animeret zone.
Der er ikke andre måder at forlade zonen på, end når vi ses igen-
-på vej hjem.
Din ampul.
I d åndelige maskiners tidsalder, hvor gaderne ikke har navne...
...er jorden dækket af vrede og skam.
Agent Robin er tilbage.
Trippel-R. "Rebelrobot Robin: Gadekriger".
Er nu i luften.
Godeftermiddag, ms Wright. Velkommen til hotel Miramount.
Miramount-Nagasaki byder velkommen til Futuristkongressen.
Vi skal minde om, at Abrahama er en fuldt kontrolleret animeret zone.
Agent Robin er tilbage.
Trippel-R.
"Rebelrobot Robin: Gadekriger".
Er i luften nu.
Davs, Aaron! Jeg ser, du er gået fra dit værelse. Har du det bedre?
Nej, men det regner ikke, så jeg kan gå uden at glide i våde blade.
-Hvordan ser det ud? -Bare du kunne se mig animeret. Vildt.
Det er som en genial designer på et dårligt syretrip.
-Hvad mener du? -Jeg ligner...
En blanding af Askepot på heroin og en egyptisk dronning på en dårlig hårdag.
Mor, er der overhovedet, som genkender dig?
-Jeg mener, din nye film er jo ude. -Nej, ingen ser mig.
-Jeg er en gammel kone i deres øjne. -Sikkert fordi du er en animation.
Nej, ingen genkender mig alligevel.
Velkommen i Wright-familien. Ingen har genkendt mig i 30 år.
-300. -350.
Aaron, jeg kan dårligt høre i den her trængsel.
Jeg går op på mit værelse, vi ses senere, jeg elsker dig.
Robin Wright, Miramount Classics VIP-gæst.
-Du er den sjette i dag. -Den sjette hvad?
Den sjette Robin Wright. Men de andre så ikke så Robin-agtige ud som dig.
Ralph viser dig til dit værelse. Nyd kongressen.
Den animerede zone.
Ms Wright, mener du, at din nye film "Gadekrigere" afspejler vores liv?
Det gør jeg, jeg ser noget i figuren, hver gang jeg spiller den.
Robotterne kommer fra rendestenen og er en stor del af vores liv.
De står os nær, fordi mennesker køber husholdningsrobotter-
-og suger dem tør for blod og opbruger dem.
Stakkels robotter.
Tidligere fik de genoptræning, men i dag skrottes de bare.
Det er sørgeligt.
Trippel-R-filmene kaldes "science fiction" men det er dokumentarer.
-Tak. -Tak.
Roomservice? Hallo? Må jeg bede om roomservice?
Ja, hvad kan jeg gøre for dig?
Lyset gik, strømmen gik. Alt er slukket.
Giver det mening, eller er det kun i mit hoved?
Alt giver mening til sidst, og alt foregår i vores hoveder.
-Hvad ønsker du at bestille? -Jeg vil have morgenmand. Tre æg.
-Råstegte kartofler og ristet brød. -Hvad ønsker du at drikke?
Glem drikkevarer. Hvor lang tid går der?
To sekunder, hvordan ønsker du dine æg?
Stegt og vendt. Løber blommen?
Naturligvis, det er derfor vi på Miramount opfandt overlydselevatoren.
-Ralph, er mørket her kun i mit hoved? -Alt er i vores hoveder.
Ser du mørket, valgte du mørket.
Du godeste.
Åh Gud. Det er i vandet. Det er i det skide vand fra hanen.
Du godeste.
Jeff!
Jeff Green, hører du mig?
Kan du høre mig?
Stop, stop! Jeg skriver under!
Jeg skriver under, med hold op med at psyke mig ud.
Jeg beder jer, stop.
Jeg skriver under.
Hvis det, du ønsker er
At jeg ikke taler mer'
Og at min stemme bliver svag
Som da den var vag
Så vil jeg ikke tale mer'
Jeg vil vente tiden ud
Og tale på dit bud
Hvis det er det du vil
-Er du Robin Wright? -Ja.
-Det var jeg i det mindste. -Miramount Politi. Du gik for vidt.
Vi har travlt med at gøre dig til stjerne, næste gang skyder vi dig!
Grib hende. Nu!
Ms Wright, mr. Green venter dig på sit kontor.
Davs!
-Nå, du er her også? -Vi var de eneste, som overlevede.
-Hvem er alle resten så? -Figurer, de opfandt.
-Hvad har du lavet i alle disse år? -Jeg hjalp sultende barn i Afrika.
-Og du? -Jeg har passet min søn.
Robin!
Robin, Robin, Robin.
Du ser fantastisk ud. Jeg mener, animeret.
Se, hvem der er tilbage. Kun dig og hvad-hedder-han udenfor.
Den fyr kostede mig en formue, men din kontrakt fik jeg for to cent.
Og du er her endnu, 20 år senere.
-Hvad har du lavet alle disse år? -Hjulpet sultende børn i Afrika.
-Er der stadig sultende børn? -Ikke så mange.
Fortæl mig om kongressen. Hvorfor kører alle i højt gear?
-Det forstår du snart. -Hvad vil jeg forstå?
Om kort tid vil hele det her værk, ophøre med at eksistere.
Hvad mener du? Miramount Classic? Hotellet?
Nej, ikke hotellet. Hele værket ophører med at eksistere.
Den deprimerede manuskriptforfatter.
Den alkoholiserede eksrusser, der tegner storyboards.
Animatorerne, der altid er bagud.
Og de idioter, som forelsker sig i deres dataanimerede figurer.
De kan alle sammen rende mig!
Film hører fortiden til.
Det er en levning fra det sidste årtusinde.
Som du snart vil se ovenpå til kongressen-
-er Miramount-Nagasaki på vej ind i en ny tidsalder.
Det frie valgs æra.
Hvad betyder det for forlængelsen af vores kontrakt?
Kontrakten forlænges med tyve år med en lille klausul tillagt.
Hvad er den lille klausul?
At fra nu af kan de drikke dig, eller spise dig i en omelet.
Forstår du, fra nu af er du en substans, det er det hele.
En kemisk formel som vores geniale farmaceuter har knækket.
Folk kan drikke dig i deres milkshakes og forstille sig dig, som de vil.
-I hvad som helst? -Ja, alt.
I dramaer, som Rødhætte i smalle film-
-porno, komedier, science fiction og zombiefilm. Spiller det nogen rolle?
Sig mig noget, når du fantaserer alene i din seng i mørket-
-betaler du så ham eller hende royalties?
-Du skriver under. -Ja, hvorfor tror du det?
Fordi du nok solgte dit image som skuespiller-
-men i din sjæl er du stadig skuespiller.
Du tog helt hertil for opleve et enkelt øjebliks berømmelse på scenen.
For at blive set efter alle disse år. Og du underskriver af samme grund.
Mine damer og herrer.
Se på os!
For Guds skyld, se på os!
Kan I fatte, at en lillebitte ampul fremstillet af Miramount-laboratoriet-
-fik den her neogudelignende revolution til at ske?
Jeg tør vove at påstå, at hvis man er her-
-er man troende.
Venner, jeg kom hertil for at sige-
-at vores fantastiske, geniale forskere-
-på Miramount-Nagasakis laboratorier-
-for nylig har knækket den kemiske formel for det frie valg!
Jeg, Reeve Bobs, direktør for Miramount-Nagasaki-
-erklærer hermed, at fra i morgen vil denne geniale formel for frit valg-
-være på markedet og tilgængelig for enhver.
Reeve Bobs, Reeve Bobs, Reeve Bobs!
Forestil jer, et liv uden frustrationer.
Uden jalousi.
Uden egoer.
Har du en drøm? Vær din drøm, for Guds skyld!
Mine damer og herrer, det er mig en stor ære-
-at invitere det evige symbol for Miramount-Nagasaki revolutionen herop.
Hun var vores bedste skuespiller, så blev hun den bedste digitale:
Agent Robin. Og fra i morgen, kan I være hende-
-føle hende, være sammen med hende, Robin Wright!
Se på mig.
De kalder mig symbolet.
Jeg var skuespillerinde, Så blev jeg en bunke datakoder.
Og fra i morgen kan I drikke mig, I kan blive mig-
-ved at drikke en milkshake.
Vågn op, alle sammen, vågn op!
Bag hver kemisk substans, I opfinder, er der et menneske præcis som jer-
-af det samme materiale, samme kærlighed, samme drøm.
Vågn op!
Det her er min søn. Han er næsten helt døv.
I kunne have været hans håb.
Overvejede I, at bruge jeres kemiske forskning til at løse hans problem-
-eller de mange millioner andre børns?
Gjorde I det? Jeg vil bare minde jer om en ting.
At hvis I tror, at I ved at slippe jeres kemiske substanser ud-
-kan diktere vores drømme, hvad vi drømmer om...
Skal I vide at ved at gøre det, giver I også slip på jeres samvittighed-
-og den vil opsluge jer.
Og I vil dø af skyldfølelse. I vil dø af skyldfølelse.
Se på mig. Jeg er jeres dommedagsprofet.
Se på mig!
Venner, I er gået for langt.
Fatter I det ikke?
Forestil jer, at når I forlader Abrahama, ved I ikke, at I er rejst.
For fra i morgen-
-vil Abraham ikke længere være et animeret forlystelsessted.
Abrahama bliver vores liv!
Vi bør gå ind igen.
Robin, du er Robin, ikke?
Følg mig. Kom så!
Træk vejret.
Tag en dyb indånding og hold vejret.
Kom, vi må nedenunder, jeg kan mærke, det stiger til vejrs.
-Tror du på dem? -Vi er allerede fanget i animationen.
Sarah? Sarah!
Sarah!
-Jeg tror, jeg så Sarah. -Ja, hun er oprører, du bør være stolt.
-Hvordan ved du, hvem Sarah er? -Jeg ved mere, end du forestiller dig.
Ud med jer. Jeg kommer med en hårdt såret kvinde.
Hun har uhelbredelig hallucinatorisk forgiftning. Hvem rejser sig?
Jeg foreslår, vi trækker lod.
-Hvem er du? -Jeg sidder i direktionen.
-Hvilken direktion? -Hoteldirektionen. Det gør alle her.
Vi er indflydelsesrige og vigtige.
Bliv her, kom nu, Robin, bliv hos mig.
Bliv hos mig, det er meget vigtigt.
Hør på mig, synk ikke, giv ikke op.
Hold dig vågen, jeg beder dig.
Jeg vil se min søn.
Jeg vil se... Det er første gang, han er alene hjemme.
Jeg forbinder dig, så snart vi kan. Lov mig, at holde dig vågen.
Robin, fortæl mig om Aaron.
-Er du Robin Wright? -Ja, hvorfor?
Miramount Politi. Kom om bord.
Kom.
-Mere ilt, vi har brug for hende -Hvorfor?
Vi kan fremstille tusindvis af ækle gamle koner som den hore.
Se, hvor flot hun er, ingen plastikkirurgi, ingenting, fejlfri.
Den slags kan man ikke fremstille. Vi har brug for hende.
-Hvor langt er der til hospitalet? -Vi er fremme.
Aaron?
-Hvem er du? -Dylan.
-Dylan Truliner. -Arbejder du for dem?
Ja, til i morges, da de erklærede den futuristiske revolution.
Jeg er animatoren, der har fået dig til at bevæge dig i computeren i 20 år.
Chef for Robin Wright-afdelingen på Miramount.
Din krop, dit ansigt, dit smil...
Din tristesse, det har været hele mit liv i de sidste 20 år.
Fortæl mere.
Jeg var arbejdsløs, inden jeg blev sat på den første Robin-film.
"Trippel-R: Angreb".
-Jeg var fortabt. -Hvorfor?
Fordi jeg ikke anede, hvem du var.
Jeg havde aldrig set dig i noget. Jeg måtte forske i dig.
-Hvad var der at forske i? -Hvor du kom fra, hvor du tog hen.
Texas. Den typiske amerikanske pige i stramme jeans og støvler.
Efter en uge præsenterede jeg lasso-ideen, jeg lavede en tegning-
-en blyanttegning.
Oprørerne har styrtet Miramount-Nagasakis direktion.
De har stoppet kemikaliestrømmen. Vi bliver virkelige igen.
Hvordan ved jeg, om jeg drømmer?
Ved du, hvad mine drømme er?
Robin, kan du se mine drømme?
Du har pokerspillende kakerlakker i skødet. Er det en drøm?
Ja, men det er ikke min.
Tænkte nogen på, hvad jeg gennemgik, efter jeg solgte mig selv?
-Jeg var besat af dig i årevis. -Af hende, ikke af mig.
For mig, var det det samme. På et tidspunkt var jeg opbrugt.
Jeg var bange for, at de tog dig fra mig og gav dig til et ungt geni.
Jeg ledte efter dig. Jeg havde brug for nye bevægelser, en anden sensualitet
Den slags kvinder får med årene.
Mål i sigte femhundrede meter. Skifter.
Bombeluge malfuktion.
Bombeluge malfunktion. Skifter.
Drenge, lad mig komme derned og ordne situationen.
-Hvor er alle blevet af? -De hallucinerede sig væk herfra.
-Hvor er Dylan? -Han fulgte med strømmen.
-Hvorfor er jeg den eneste tilbage? -Fordi du kvajede dig igen.
Hvad tænkte du egentlig på, da du stod på scenen?
-Du sagde, jeg var symbolet. -Symbolet på hvad?
-Den kemiske revolution. -Du er ikke noget symbol. Du er intet.
Symbolet er det, vi skabte af dig. Se på dig selv.
Ligner det et symbol?
Du begik selvmord på den scene, du gav os ikke noget valg.
Hvad vælger du?
En kugle i hovedet. En.
Men gør det hurtigt.
Så hurtigt som muligt. Jeg vil ud af den her hallucination.
Efter alle disse år bør du vide, at det ikke er en hallucination.
Det er vores liv, Robin.
Næste tilfælde er særlig interessant.
Patienten, som nogle måske kender, var skuespiller, jeg har glemt navnet.
Hun blev ramt af svær hallucinatorisk smitte under Abrahama-oprøret.
I fire måneder har hun været overbevist om, at alt er hallucinationer.
Det var så slemt, at da redningspatruljerne ankom-
-bad hun brandchefen skyde hende.
Et håbløst tilfælde.
Vi har valgt at nedfryse hende, hun kan bevares i flydende kvælstof i 70 år.
Sænk hende.
Aaron? Aaron!
-Du hørte mig kalde. -Ja, selvfølgelig hørte jeg dig.
Hvorfor er det så underligt?
Vejrselskabet undskylder for de asymmetriske regnbuer de sidste dage.
På den anden side står symmetri i modsætning til kunst.
Robin, du må frigøre dit sind fra dine tanker.
-Jeg forstår det ikke. -Hvad?
Jeg skulle vågne i en fjern fremtid.
Det er som at hente en dykker med dykkersyge op.
Man må gå så langt ned som muligt, til barndomsminderne.
Det her er miljøet, vi valgte til dig. De tidlige 1980'ere.
Du har en gæst. Føler du dig parat til at se ham?
-Hvad laver du her? -Jeg ventede på dig.
-På mig? -Ja.
På det øjeblik, hvor du kunne tøs op.
Hvor lægevidenskaben var så udviklet, at den kunne hjælpe dig.
-Ventede du på mig i alle de år? -Ja.
Jeg var den sidste som så dig, så jeg følte et ansvar.
De siger, Sarah har det godt.
Hun blev reddet fra Abrahama-oprøret, hvad det end betyder.
Og nu leder de efter min Aaron.
Det her er Aarons oprindelige dna-kode.
Jeg har ledt efter ham meget længe.
-Jeg tænkte... -Og?
Jeg kan ikke finde ham. Der er ingen spor af ham.
-Han er vist ikke hos os længere. -Hvad mener du? I denne verden?
-Er han ikke i live? Er han død? -Det er meget mere kompliceret.
Verden i dag ligner ikke den, du kom fra.
For at finde Aaron i live eller død, må vi ud på en meget lang rejse.
Kender vi retningen? Kan vi finde et spor?
Det håber jeg.
Men vi må begynde et sted.
Jeg tager dig med til byen.
Ingen fortalte mig, hvor længe jeg havde været nedfrosset.
Det kan have været et år eller tyve.
Tiden er blevet subjektiv. Man styrer selv, hvornår dagen gryr.
Eller hvornår månen blegner.
Efter et stykke tid, mister man nok den numeriske kalender.
Se på mig, jeg er den blødeste.
New York er nu en by af hængende haver, der når op i himlen.
De stærke farver er overvældende, og menneskene er smukke og unge.
De udstråler ro, skønhed og seksualitet.
Der er ingen egoer mere, vi er blevet frelst takket være kemien.
Ingen egoer, ingen konkurrence, ingen vold, krig, ingen stærke eller svage.
Ingen hemmeligheder. Alle er, hvad de er.
Alle er, hvad de vil være, og mens de forbruger deres nye personligheder-
-spreder de feromoner i luften, som vores hjerner oversætter til billeder.
Jeg kan ikke forestille mig Aaron i den her verden.
I denne gade er der tusind års visdom.
For et år siden, da jeg inhalerede græsk mytologi-
-vågnede jeg som halvt menneske halvt gud.
Jeg befrugtede en af Zeus' døtre og gav liv til en hel by.
Så kneppede jeg, brændte, og straffede jeg den. Alt handler om følelser.
Man træffer bare et valg, og så føler man, hvad man vil.
-Hvad vælger du? -Ushers syndrom.
-Hvilket niveau af Ushers syndrom? -Jeg tror, det er type to.
-Hvorfor? Forsker du i noget? -Nej, jeg savner en.
Sarah er et sted derude.
Hun er naturalist nu om dage.
Nej, lad være, det giver ingen mening.
Du vil aldrig kunne genkende hende, og hun vil ikke vide, hvem du er.
Men jeg lover dig, at hun er lykkelig.
Hun er en af de få, som stadig sætter børn til verden.
Hvad, hvis jeg ikke vil deltage i den kemiske fest?
Du indser hurtigt, at det kan du ikke, fordi du så ikke er en del af verden.
-Hvor vil jeg så være? -På den anden side.
-Hvad er der på den anden side? -Sandhed.
-Og hvem er på den anden side? -De, der ikke trådte over.
De, som ikke deltager i den kemiske fest, de, som styrer alt det her.
-Har du været der? -Nej, man kan måske ikke vende tilbage.
Det er som at genopstå fra de døde. Nogle har måske, men ingen ved det.
Send mig derover, så skal jeg fortælle dig, hvordan der er.
Kan du hjælpe mig derover?
Ja.
-Har du stoffet derhjemme? -Det er ikke et kemisk stof.
Det er en slags udligning-
-hvor effekten af de kemiske stoffer udslettes på et splitsekund.
Og så indfinder sandheden sig.
Hvor er det?
Hvad?
Det er som de cyanidkapsler, nazisterne havde, hvis de måtte overgive sig.
Da jeg forlod den gamle verden, tog jeg en med.
Det var min kompensation fra Miramount-Nagasaki for 20 års arbejde.
Den her lille kapsel.
Jeg vil have den.
-Og hvis Aaron kommer, mens du er væk? -Hvad, hvis han er på den anden side?
Det her er alt, jeg har igen. Tager du den, forlader du mig.
Det må du ikke. Ikke nu.
-Så kom med mig. -Kapslen er kun stærk nok til en.
Det er op til dig, jeg giver dig, hvad du vil have.
Jeg elsker dig. Jeg har altid elsket dig.
Jeg elskede dig i 20 år uden at kende dig, du var hele min verden.
Og jeg elskede dig i yderligere 20, mens jeg ventede på, at du kom tilbage.
Lov mig, ikke at se på mit sande jeg. Lov mig at huske mig, som jeg er nu.
Det lover jeg.
Jeg elsker dig.
Er der nogen læger tilbage i denne verden?
-Ja, det er der. -Hvor er de?
Oppe ovenover.
Undskyld mig.
Ved du, hvor jeg finder en øre-, næse, halslæge ved navn dr. Barker?
Ja, hans kahyt er for enden ad gangen.
Ja?
-Jeg vidste, du blev på denne side. -Lad dig ikke imponere af det.
At være her på denne side af sandheden er ikke særlig modigt.
Nå, Robin, intet har vel egentlig forandret sig.
Engang maskerede vi sandheden med antidepressiv medicin.
Nu opdigter vi den. Forskellen er ikke så stor.
Medicinen er bare blevet meget, meget bedre.
Har vi ikke noget valg?
Den eneste valg, vi har, er at vente på døden her i denne beskidte sandhed-
-eller at hallucinere derovre.
Måske har man det bedre derovre med sine drømme.
Og Aaron?
Aaron ventede på dig her, gennem alle disse år.
Han ventede på dig i 19 år.
Han tilstand forværredes og...
Han var næsten helt blind til sidst.
Men han gik ikke over til den anden side.
Selvom jeg bønfaldt ham om det.
Jeg sagde, jeg ikke kunne være her til evig tid og passe på ham.
For seks måneder tog han skridtet. Han er en anden nu-
-i en verden af kemiske fantasier på den anden side.
-Seks måneder? -For præcis seks måneder siden.
Han brød sammen. Jeg tror, han troede, at jeg døde.
Han troede ikke længere på, at du kom tilbage.
Det kan ikke lade sig gøre at finde ham.
Her eksisterer han ikke længere.
Og på den anden side, kan ingen sige, hvem han er nu.
Men du kan stadig vende tilbage dertil, det er da noget.
Det er bedre end at vente på døden.
-Og på den anden side... -Ja, hvad vil du vide?
Kan jeg komme tilbage, til hvor jeg var?
Det sted, du kom fra, eksisterer ikke.
Du opfandt det.
Du ender, hvor dit sind og din kemi fører dig til.
Efter dine oplevelser her, bliver det et sted i din bevidsthed-
-helt ulig noget andet sted, du har været.
Din fortid er død.
Jeg henter en ampul til dig, og så ringer jeg efter dragen.
Ved du, hvor du vil hen?
Ja, det gør jeg.
Aaron?
Aaron!